- Tillykke. - Det glæder os meget.
Der er en fornem artikel om Dem i avisen, sir Oliver. Fornem.
Godmorgen, professor. Eller sir Oliver.
- Der er en lang artikel om Dem. - Javel?
De har vist taget fejl af Deres alder.
RIDDERSKAB TIL FORSKER FRA EDINBURGH
Avis!
Det er en stor ære for Edinburgh, sir Oliver. De skal ikke betale.
Tillykke, professor.
Hil professoren i geologi
Naturhistorie er han en mester i
Et unikum er han, og unika er vi
Der kender en mand, der er så nysgerrig
Undskyld.
Nu hvor De er blevet slået til ridder -
- har jeg givet Deres studerende ferie. En ridderlig handling, kunne man sige.
Først skal De have en gave. Vil godsejer Glendarick komme herned?
Sir Oliver.
I taknemmelighed over den viden, De har bibragt os ...
Det er ikke en gravskrift.
Et blækhus.
Det er meget flot.
Fra asken i ilden.
En dybfølt tak til jer alle.
Og smut så ud på sportspladsen med jer. Alle sammen.
Det kostede £4 og 17 s. Jeg stod for indsamlingen.
- Tak for det, McKuen - Der blev 3 shilling i overskud.
Dem giver De mig vel ikke?
Jeg brugte dem på en lille ekstra ting, De vil sætte pris på.
Jeg så den i påsken i Glasgow i en marskandiserbutik.
Den hviskede: "Køb mig til prof. Lindenbrook."
Hvad svarede De?
"Kun hvis du kan fås for tre shilling."
- Jeg forhandlede hele langfredag. - Det er selvfølgelig lava.
Men den er tung. Den kan bruges som brevpresser.
- Kan De lide den? - Det er et pragteksemplar.
Hvad skal De spise i aften?
Det er tirsdag, så jeg skal ikke spise.
Det er sundt kun at spise hver anden aften.
Kom hjem til mig kl. 20. Jeg holder en lille komsammen.
- Det kan jeg ikke. - Hvad er der i vejen?
Engang besøgte De mig jævnligt. Er det pga. den slidte skjorte?
Min anden skjorte er til vask.
Kl. 20. Vi er vel forskere, ikke sandt?
Vi har alle oplevet at have en slidt skjorte.
Javel, sir Oliver. Kl. 20.
Lava.
Der er noget indeni.
- Onkel er her, Kirsty. - Det var også på høje tide.
Jeg troede, det var Oliver.
Jeg vil gerne slå fast, at det ikke er mit eget tøj.
- Godaften, Jenny. - Godaften, McKuen.
- Det er vel ikke for tidligt? - Jeg vidste ikke, De kom.
Deres onkel, sir Oliver, beordrede mig at komme.
Hvor er han? Han plejer ikke at komme så sent.
Jeg ved det ikke, men hvad angår mit tøj -
- så tilhører det min medstuderende, Glendarick.
"Du kan ikke komme i det tøj", sagde den unge godsejer.
"Professoren ved det", svarede jeg og gik i bad.
Da jeg kom tilbage, var mit tøj blevet byttet ud med det her.
Glendarick-klanens tartan er ikke mit.
Så har De forklaret Dem.
Kirsty!
Der kommer yderligere en gæst.
- De sidder mellem dekanen og rektoren. - Ikke hos Dem?
Nej.
Jeg beklager at være så direkte, men Deres tone er lidt grov.
Hvad ellers -
- når De skal beordres herhen af min onkel for at komme.
Hvorfor skulle jeg pine mig selv til ingen verdens nytte?
Jeg har to år tilbage af min uddannelse.
Dernæst 4 år som laboratorieassistent.
Så skal min familie betales tilbage for uddannelsen.
De tænker meget logisk, mr. McKuen.
- Pga. min tomme pengepung. - Som en ægte skotte.
Jeg er skotte.
Jeg kender en, hvis pung ikke var tom, for han havde ingen pung.
Han hed Robert Burns. Ved De, hvad han sagde?
Det er ikke tid til poesi.
Hvis det stemmer, hvorfor er Deres hånd så på mit knæ?
Miss Jenny.
Gå derind og vent.
Kirsty, jeg dækker op til den ekstra.
Ønsker De noget?
- Tangenten sidder fast. - Umuligt.
Det blev stemt i sidste måned.
Hvilken en?
- Den her. Kan De ikke se det? - Nej.
Men De kan se, jeg er ulykkelig.
De ved, hvad jeg har følt, siden den dag -
- De kom med Deres onkels galocher.
De lignede selve foråret.
Min kærlighed er som en rød rose
Som står i fuldeste flor
Min kærlighed er som en melodi
Hvor de reneste toner bor
Skulle De ikke dække bord?
Tangenten sidder fast. Mr. McKuen fikser den.
Så smuk du er, min kønne tøs
Min kærlighed dør aldrig ud
Og jeg vil elske dig, min kære
Indtil havene tørrer ud
Indtil havene tørrer ud, min skat
Og stenene smelter i solen glans
Og jeg vil stadig elske dig
Mens livets sand danser sin dans
Så far nu vel, min elskede
Far nu vel indtil
Jeg kommer tilbage, min elskede
Om så det var ti tusinde mil
- De græder, miss Jenny. - Det er varmen i køkkenet.
- Godaften. - Godaften, mine herrer.
Vi var bekymrede for professoren.
Ja. Er han ikke sammen jer?
Er han ikke her?
- Pas på, den ikke bliver for varm. - Den er lige på grænsen nu.
Der må ikke komme gæster. Åh, McKuen.
- Giv Paisley en hånd. - Onkel, dine gæster venter.
Kom. Ellers bliver gåsen ...
- Gås, gås, gås! - Fortæl ham det, Alec.
Den lava, De gav mig, er helt enestående.
- Han har end ikke spist. - De har haft tre semestre petrologi.
Fra hvilken vulkan kan dette stykke lava stamme?
Fujiyama?
- Etna? - Middelhavsområdet.
De Æoniske øer ud for Italien.
- Men deres lava er meget let. - Lige præcis.
Indeni må findes verdens tungeste sten.
- Det er jo islandsk peridotit. - Præcis.
- Der er fjernet noget. - Af mig.
- Hvad er der indeni? - Islandsk peridotit.
Da jeg så det her, stoppede jeg.
Der er mærker på overfladen. Det ligner bogstaver eller indsnit.
Tre håndlavede indsnit.
Hvordan kan en sten fra Island -
- komme ud af en vulkan så langt væk? Hvad mener De?
Videnskaben bedriver ikke gætværk.
Vi smelter skorpen af lavaen.
Mr. Paisley.
Tilsæt 10 ml kongevand.
Ikke for hurtigt.
Jeg skriver til prof. Goteborg i Stockholm.
Han ved alt om vulkaner.
Hvor lang tid tager det?
Typisk en kvinde at spørge sådan. Det tager, så lang tid det tager.
Måske to timer, måske fire timer.
Måske hele natten. Hvem ved?
Er De kommet noget til?
Det var min skyld, sir Oliver. Jeg ved ikke, hvordan det skete.
Takket være Deres fejl har De gjort videnskaben en uvurderlig tjeneste.
Kan De se? Hvad vil De kalde det?
Et menneskeskabt objekt.
Det ligner et instrument. Et lod.
Det ikke bare ligner, men er et lod.
- Der er bogstaver på det. - En inskription. En besked?
Kan De tyde, hvad der står, professor?
Det er et nordisk sprog.
Hånden har rystet. Måske var det en døende mand.
Hvad mon det er skrevet med? Maling? Blæk?
- Måske blod. - Muligvis.
- Ser her, sir. En underskrift.
Arne Saknus ...
Arne Saknussem.
Jeg vil bede dig følge mig hjem nu, onkel Oliver.
Eller skal jeg gå alene?
Alene. Det er utænkeligt, men sådan må det være.
En mand rejste hen, hvor intet menneske havde sat sin fod.
Alene. Ind i Jordens indre. Alene.
- Hvad snakker han om? Arne Saknussem, videnskabsmand.
Sin tids største.
Man grinte, da han fortalte om verden under os.
Men det stoppede, da han forsvandt og ikke lod høre fra sig.
Før her til aften.
Ud, kvinde. Jeg har ikke bestilt te.
Jeg vil bare have min post.
De behøver ikke råbe, sir Oliver. Jeg kan også råbe.
De har hverken spist eller sovet i to uger.
Ud, kvinde.
Her er din post, onkel Oliver.
Stadig intet. Er det ikke utroligt? Intet svar.
- Hvor er Alec McKuen? - På universitetet.
Hvor længe er et brev undervejs fra Stockholm?
- Åbn døren - Ringede det på?
Vi skal tale med sir Oliver. Også selvom han har travlt.
Kun et kort besøg.
Oliver, vi ved alle, at De kan være uforskammet.
De er også pligtopfyldende.
Men de har ikke undervist i to uger.
- Jeg laver noget vigtigt. - Vigtigere end universitet?
Alle universiteter vil misunde os det.
Hvad siger navnet Arne Saknussem jer, mine herrer?
Var det ikke ham, der skrev om Atlantis?
Han er bedst kendt for sine studier af vulkaner.
En vulkan udsendte en besked fra ham.
Den lå ubemærket hen i 100 år -
- og samlede siden støv hos en marskandiser.
Her er en oversættelse af ordene.
"Jeg er døende, men mit livsværk må ej gå tabt.
Den, der går ned i Snæfellsjökull -
- kan nå Jordens indre. Jeg gjorde det. Arne Saknussem.
Snæfellsjökull?
En udslukt vulkan på Island. Den må føre direkte -
- til et ukendt område.
Det er ren fantasi. Oliver.
Der er en efterskrift.
"Ved solopgang den sidste dag i maj viser bjerget Skartaris vej."
- Hvad siger I så? - Jeg er endnu mere mystificeret.
- Skartaris? - Det er en bjergtop nær vulkanen.
Det er et fupnummer.
Øjeblik, rektor.
Lad os antage, at det er ægte.
Skal man så ikke skrive en afhandling?
Og konsultere andre eksperter.
- Det skal bekræftes. - Her er min afhandling.
Jeg har også skrevet til en ekspert.
I England?
Professor Goteborg i Stockholm.
Hvad siger han?
Jeg har desværre ikke modtaget svar endnu.
Og jeg har skrevet to gange.
Jeg vil foreslå, at vi venter, til han har svaret.
Indtil da vil vi gerne have en kop te.
I tror, jeg er tosset.
Det skal I have lov til.
Jenny. Te.
- Hvornår er De ankommet? - Lige nu, sir Oliver. Se her.
Det er fra Stockholm.
Så har han modtaget brevet. Så De glæden i hans øjne?
Det er nu, vi skal fortælle ham om vores føleleser.
- Han er uopmærksom og siger ja. - Hvad hvis han siger nej?
Min stemme kan være meget fast, når jeg taler om Dem.
For pokker.
- Fordømt! - Hvad er der i vejen?
- Fortæl os det. - Dårligt nyt, sir?
Universitetet i Stockholm skriver, at professor Goteborg -
- er forsvundet fra Sverige.
Han er forsvundet, netop som mine breve må være nået frem.
Med alt mit materiale.
Han fandt det åbenbart ikke vigtigt nok.
Eller også var det for vigtigt.
Tag ned til havnen. Find ud af, hvonår næste skib til Island afgår.
- Tag ned med ro, Oliver. - Jeg vil komme først.
- Hvad er dit mål? - De hørte jo selv Saknussems besked.
- Oliver, du er syg. - Jeg har det strålende.
Hvad venter De på? Jeg bad Dem skynde Dem. Jeg skal pakke.
- Hvor skal De hen? - Til Island.
- Og så? - Derhen, hvor Samnussem var.
- Oliver! - Undlad venligst at sige Oliver.
Jeg kan ikke sidde og vente, mens slynglen Goteborg -
- udnytter de oplysninger, jeg gav ham.
Kan De ikke se, hvad der er på spil? Videnskabens ypperste mål: det ukendte.
Vi ved mindre om vores jord -
- end vi ved om stjernerne og galakserne.
Det største mysterium befinder sig lige under vores fødder.
Nu må I have mig undskyldt.
- Jeg skal tale med Dem. - Ikke nu.
- Det skal være nu. - Hvad er det, der haster?
- Det er det vigtigste øjeblik i mit liv. - Jeg skal til Island.
- Det skal jeg også. Jeg tager med Dem, sir.
- Hvorhen? - Til Jordens indre.
Mit hjerte ligger i højlandet
Hvor jeg jagter hjorten
Jeg jagter den vilde hjort
Og råen jeg jagter
Mit hjerte ligger i højlandet
Hvor end jeg er
Nu må hele Island vide, at der skotterne er ankommet.
Bare Jenny kunne høre mig.
Har De hjemve?
Det gør ondt at efterlade min forlovede.
At vende hjem som berømt videnskabsmand er ikke at kimse ad.
Kom og se her.
Havde De forventet, at der var en trappe?
Jeg har ikke fortalt Dem, at jeg lider af højdeskræk.
Det kommer De Dem over efter de første 1000 favne.
Alec, han har været her.
Det er frisk træ.
- Deres ansete kollega fra Sverige. - Han spilder ikke tiden.
- Tror De, han er gået ned? - Nej. Først den sidste dag i maj.
Tag vognen til Reykjavik. Køb alt det reb, der er.
Køb kiks, saltet kød, chokolade, og førstehjælpsudstyr.
Men først og fremmest skal vi have Ruhmkorff-lamper.
Bestil en vogn til mig ved solnedgang.
- Kan vi forberede det så hurtigt? - Det skal vi. Det er et væddeløb.
Hvad er det, De tager med?
Jennys afskedsgave.
Den vil jeg altid have på mig.
Skartaris.
- Tilbage til hotellet. - Javel, Goteborg.
Jeg formoder, min assistent har sendt Dem.
Nej, nej. Ingen andre må bære soldatens våben.
Kør forsigtigt. Disse instrumenter er skrøbelige.
Forsigtig, kusk.
Det er ikke den vej, vi kom ad i morges. Langsommere.
De er jo fra forstanden. Stop hestene.
Det er en ordre.
Kan De ikke høre mig? Sæt farten ned.
Stop, fjols.
Hvis De har ødelagt instrumenterne, får De med mig at gøre.
Hvor er vi? Det er ikke mit hotel.
Hvor er vi?
Tilsyneladende et sted hvor man opbevarer edderdun.
- Hvordan kom De hertil? - Det ved jeg ikke.
Jeg blev slået ned. Jeg blev overmandet.
- Så De af hvem? - Nej. Jeg forsøgte bare at handle ind.
Goteborg er en forbryder.
Han har nok drømt om noget som det her. Deres brev åbnede porten.
Stille. Hørte De det?
En banken.
Bliv nu ikke for optimistisk. Der er ingen her.
- Alle er på markedet. - Det er da ikke søndag.
Fiskerne skal af sted på sommerfangst.
- Så butikkerne holder lukket? - Nej, de er åbne.
Men alt reb, alle lamper og alt, vi skal bruge, var væk.
Professor Goteborg.
Han bor på samme hotel som os.
Nu hørte jeg det også.
- En anden fange? - Lad os give lyd fra os.
- Det er kode. - Morsekode?
Jeg kan ikke gennemskue det. Noter det her.
Streg, streg, prik, prik, prik, prik -
- lang streg.
- Det giver ingen mening. - Måske er det islandsk.
Det tror jeg ikke.
Vi har fået kontakt.
Jeg skal stadig ikke forstå det.
Kæreste ven, lad mig præsentere mig selv.
Professor Oliver Lindenbrook fra Edinburgh Universitet.
Må jeg bede Dem holde en pause og lytte?
Hvilket sprog foretrækker De?
- Han forstår ikke engelsk. - Jeg prøver på fransk.
Det nytter ikke. Det lyder som russisk.
Gertrude?
- Det er en kvinde. - Og hendes elsker.
De kysser.
Denne ene gang må vi se stort på god opførsel.
Jeg er ked af at måtte afbryde -
- men kan De få os ud herfra?
Det er en and.
Og jeg skulle til at prøve med latin.
Unge mand med guldtand, De får guld, hvis De kan vise os til Reykjavik.
Sørg for, at vi kommer til Reykjavik.
Jeg kan forstå, at professor Goteborg bor her.
Han er min ven.
- Professor Goteborg? - Lad os sige kollega.
Kan De hjælpe?
Han er hjemme, ikke?
Han er ikke hjemme. Han må ikke forstyrres.
Han kan da ikke sove i den larm.
I kan ikke besøge ham. Jeg beklager.
Her er Deres mønter. Og her er mit kort.
Vær venlig at give ham det, så han ved, at jeg er her.
Mange tak.
Goteborg, jeg ved, at De er der. Luk op. Det er Lindenbrook.
Goteborg.
Kan De se, hvad det er, ven? Helt moderne udstyr.
Ruhmkorfflamper.
Med egen strøm.
- Hvor længe kan de brænde? - Evigt.
Så længe de bliver trukket op, leverer spolen strøm.
Vejrtrækningsudstyr. Ligesom dem de bruger i minerne.
Alt, hvad man skal bruge for at udforske verden under os.
Jeg venter her, til Goteborg vender tilbage.
De skal også vente.
Det er muligt, at Goteborg er stærk.
Flere skatte. Klatrestøvler.
Bjergstokke.
Tæpper.
Mad til flere måneder.
Et kort over ...
Så findes der åbenbart retfærdighed, Goteborg.
De ville forsøge at komme ind før os.
Skæbnen tog sig af ham.
Hvorfor fortalte hun ikke det?
Hoteller praler sjældent med, at de har lig liggende.
Islændingen sætter os på plads.
Udmærket. Vi holder et minuts stilhed -
- til minde om en stor videnskabsmand, selvom han var en tyv.
Alec, De nævnte skæbnen. Lad mig korrigere Dem.
Skæbnen plus en smule cyankalium.
Han saboterede os, nogen saboterede ham endnu mere.
Hvem?
Jeg er professor Goteborgs kone.
- Åh, du godeste. - Hvad er der?
Det undrede mig, at min mand ikke dukkede op. Er der sket noget?
Sid ned lidt, inden De går op.
Værsgo, søde ven.
Han virkede så sund. I morges tog han ud til bjerget.
Da han kom tilbage til frokost, tog han imod sin gæst i lobbyen.
De gik op på værelset og spiste.
Hvad er det, De siger? Er min mand ..?
Hans gæst gik ved 16-tiden.
Da stuepigen skulle rede seng om aftenen ...
Så længe tilbage jeg kan huske, er ingen døde her.
Vi ringede efter en læge, men det var for sent.
Vi lod ham ligge, fordi vi vidste, De skulle komme.
For blot ti dage siden var han i godt humør.
Straks han ankom her, sendte han mig en besked.
Blot et enkelt ord: "Kom."
De har min dybeste medfølelse.
Oliver Lindenbrook fra Edinburgh University.
Jeg formoder, De har hørt det navn før.
- Professor Lindenbrook. - Det har De.
Jeg må stille Dem et spørgsmål.
Det bliver ikke let for Dem, men det skal gøres.
Hvem var den sidste, der så ham i live?
Hans frokostgæst.
- Og hvem var det? - Grev Saknussem.
Grev Saknussem? Jeg vidste ikke, at den familie stadig fandtes.
Det er landets ældste familie.
En efterkommer af Arne Saknussem?
Og også videnskabsmand.
Og han spiste frokost med professoren?
De mødtes hver dag.
De arbejdede på hans værelse med alle de kort og instrumenter.
Jeg vil foreslå, at De straks får foretaget en obduktion.
Tror De, der er noget mistænkeligt ved min mands død?
Deres mand kom til Island af samme grund som mig.
Ingen af os kunne vide, at en tredjepart -
- ville gøre alt for at komme før os.
Blev han myrdet?
Forgiftet.
Nu er det en sag for politiet. Tilkald dem straks.
De skal op på deres værelse.
Lige et øjeblik.
Det gør mig meget ondt, og jeg ved, at De knust.
Men jeg bliver nødt til at spørge om noget.
Hvad vil De gøre af det udstyr -
- Deres mand har samlet sammen?
- Kan det ikke være lige meget nu? - Præcis.
- Jeg tager mig af det. - Senere.
Nej, ikke senere. Tiden er ved at rinde ud.
Min ekspedition påbegyndes i løbet af 24 timer.
- Deres ekspedition? - Ja.
Jeg kender kun til Goteborg-ekspeditionen.
Mænd fortæller ikke deres koner alt.
Jeg ønsker ikke at sværte mindet til, men jeg har travlt -
- så jeg må kræve det.
Jeg har krav på det udstyr.
Krav på at overtage en anden mands livsværk?
- Han døde pga. det. - Og han stjal idéen fra mig.
Det er løgn.
En utilgivelig løgn.
Jeg vil hellere ødelægge udstyret end lade Dem få det.
Dagbog
"Et utroligt møde!
En efterkommer efter Saknussem kommer og tror, han er kongen af vulkaner.
Forsøger at tvinge mig til at overgive sin forfaders hemmelighed.
Saknussem ringede igen.
Nye problemer. Min sande konkurrent ankommer: Lindenbrook.
Uden tvivl for at kræve sin ret. Jeg må bekæmpe ham."
Kom lige herind et øjeblik, unge mand.
Hvem er de til?
Professor Lindenbrook.
- Så har vi da reb. - Det er en start.
Bed ham stoppe med at plapre og i stedet købe ind.
Hvad med lamper?
Lamper.
Hvad med hakker?
Og mad.
Hvad laver De? Sæt mig ned.
Må vi få en forklaring?
Skal vi kidnappes hver dag?
- Hun kan islandsk. - Det kan jeg.
Men jeg vil gerne sige undskyld på engelsk.
Jeg har læst i min mands dagbog -
- og jeg kan nu se, jeg gjorde Dem uret.
- Det beklager jeg. - Det skal De ikke tænke på.
Jeg er hans assistent, Alec McKuen.
Ekspeditionen kom i værk takket være ham.
Og længere er vi ikke kommet.
I morges bad De om alt det her.
Det er Deres, hvis De ønsker det.
Vil De lige gentage det?
Jeg vil ikke stå i vejen for Lindenbrook-ekspeditionen.
Støvlerne er specialfremstillede. Jeg håber,de passer.
Mine egne er snart klar. Jeg bad Deres mand bestille dem.
Godt.
Hvad skal De bruge dem til?
Jeg kan ikke tage af sted i dem her.
- Hvorhen? - Det må De ikke sige.
Jeg tager med. Det er derfor, jeg giver jer det her.
- Det er min betingelse. - Det nævnte De intet om.
Det gør jeg så nu. Hvem skulle ellers med ud over den unge mand?
- Islændingen. - Så er jeg til stor gavn.
- Han forstår ikke engelsk. - Det går ikke. De er en kvinde.
Hvad betyder mit køn?
Det er ikke en spadseretur på Piccadilly eller Champs Élysées.
Professor Lindenbrook, jeg har mistet min mand.
Jeg har intet andet at gøre heroppe.
- Dernede kan er jeg hans repræsentant. - De bestemmer ikke selv.
De skal bistå politiet i opklaringen.
Jeg har allerede afgivet forklaring.
Ud over at det er farligt, er det også upraktisk.
De vil intet privatliv have.
De vil altså ikke have alt dette.
Jeg er nok gal i denne forbindelse, men ikke dem.
At tage en kvinde med ville være dumt.
Jeg har nok været en bekymring for mænd, men aldrig en byrde.
Det vil forsinke os.
De vil ikke blive behandlet anderledes.
De sover, spiser og bader på vores vilkår.
Så De takker altså ja.
Se, professor.
Det er vores indgang.
Tak, Skartaris.
Det er den mest strålende solopgang.
Nu bevæger vi os ned i glemslen eller ind i historiebøgerne.
Navneopråb.
Carla Goteborg.
- Alexander McKuen. - Hans og Gertrude Belker.
Oliver S. Lindenbrook.
Hvad sagde han? Hans og hvem?
Og Gertrude.
De er ankommet.
- En faretruende nedstigning. - Den giver blod på tanden.
Mon madam Goteborg skifter mening?
Det håber jeg.
- Hans gør hende klar. - Jeg er dum.
Jeg skulle have bedt ham sende hende tilbage på et muldyr.
På hvilket sprog ville De have sagt det?
Jovist, hun kan da være til nytte.
Og så kan man jo håbe, at rebet knækker.
- Klarer De den? - Jo tak.
Hans insisterede på at bruge to reb.
- Hvor betænksomt. - Men det var til Gertrude.
Stakkels De, nu hænger De på mig.
De skulle se Dem selv.
Jeg skal heldigvis ikke se på det. Men det skal De.
- Der findes ikke nok reb. - Måske er det den forkerte indgang.
Det var ikke til at tage fejl af.
Men det er umuligt at fortsætte.
Gertrude!
Han siger, der er en tunnel på den anden side ...
... som skråner, men kan gås på.
Heureka!
Tak.
Lad mig sammenfatte:
Vi må aldrig benytte mere end to Ruhmkorff-lamper ad gangen.
Vi skal ikke bruge vejrtrækningsudstyret endnu.
Men vi må ikke gå nogen steder uden det.
Benyt feltflasken, alt det I vil. Der er rigeligt med bække på vejen.
Det fremgik af min mands kort.
Skal professor Goteborg være med på hele turen, madam?
Undskyld.
Alle rejser begynder med det første skridt.
Må Herren være med os.
Fremad.
Og lad os få noget musik. Alec, vil De lægge for?
Miss Jenny.
De blev så bleg -
- da præsten talte om dem, der er på farefuld færd langt borte.
Hvis bare de blot var langt borte.
Der var noget i en avis fra Stockholm. Et telegram fra Reykjavik.
- Jeg kan ikke læse det. - Jeg har fået det oversat.
Seneste nyt er, at de tog op på Snæfellsjökull med tungt lastede æsler.
Og så kom dyrene ned igen uden lasten.
Det er det.
Oliver S. Lindenbrook, Alexander McKuen -
- Hans Belker og madam ...
Der er åbenbart en kvinde med.
En kvinde.
Ved De, hvad de vil kalde det ved Observatoriet i Greenwich?
En mindre rystelse.
Vi har overlevet en mindre rystelse. Lad os fortsætte.
Den bevæger sig vist væk fra os.
i disse egne tør jeg ikke sige, om noget bevæger sig væk fra -
- eller tættere på.
Det eneste, vi kan vide, er, at der altid er fare på færde.
Vi gør bedst i at ignorere den.
Løb!
Spring!
De tre indsnit.
Arne Saknussems tre indsnit.
- Hvad betyder det? - At vi er på rette vej.
Alec, loddet.
Uden disse markeringer ville vi være faret vild.
Vi ville have spildt måneder på at udforske.
Vi kunne være gået en anden vej.
Men vores ærværdige kollega har markeret ruten.
I fortjener et hvil. Lad os drikke te.
Og en dobbelt ration rosiner.
Må jeg rede mit hår først, professor?
Damer til venstre, mænd til højre.
Hvad er der, madam?
Når De lider af mareridt -
- skulle vi have indrettet os anderledes.
Der er nogen, der går deroppe.
Jeg hørte fodtrin. Fra et menneske.
Kvinder har altid hørt fodtrin deroppe.
Min hørelse er ekstremt skarp.
Det er alle kvinders hørelse.
Min kone hørte altid rotter -
- natten før mine forelæsninger.
Så gik jeg op på loftet med en kost.
Alec, gå derop og undersøg det.
Lad dem være i fred. De har brug for hvile.
Og det var desuden aftalen, at jeg giver ordrerne.
De behøver ikke tale så nedladende.
Foretrækker De, at jeg taler vredt?
Professor Lindenbrook, jeg er en del af ekspeditionen -
- og jeg vil rapportere mine observationer.
Noter, at et medlem af ekspeditionen har rapporteret rotter på loftet.
Sluk lyset.
De skal ikke være bange. Jeg er lige her.
Skjul de markeringer.
Jeg laver nogle nye til dem.
Det er det stejleste, vi har oplevet.
Det var godt, vi fik sovet godt i nat.
Alec, skriv det her ned.
"Nedstigningens 21. dag.
Anslået 129 km nede er der fortsat kalksten."
Professor, her er de tre indsnit igen.
Godt.
- Gertrude, ikke den vej. - Lad os se. Hvad har vi her?
Den ene peger 220 grader syd-sydvest, den anden 160 grader syd-sydøst.
Underligt. Jeg kunne have svoret, vi skulle i den retning.
Det er også Gertrudes fornemmelse.
Er De sikker på, at kompasset virker?
Ret sikker.
Hvad siger han?
Hans undrer sig over, hvad formålet med ekspeditionen er.
- Han spørger hvorfor. - Alec, fortæl ham det.
Hvorfor vil nogen fryse ihjel i forsøget på at nå Nordpolen?
Hvorfor vil nogen udsætte sig selv for fugten og heden i Amazonas?
Hvorfor bryder nogen hjernen med beregninger af himlen?
Når man har et spørgsmål -
- skal svaret findes, om det så tager 100 eller 1000 år.
Lad os høre dig formulere det på islandsk.
Bare sig, at videnskabsfolk har fis i kasketten.
Kan De selv hægte Dem af?
- Tag hans hånd. - Jeg så det ikke.
Pyt med det.
Hvordan kan det være? Ruten var tydeligt markeret.
Der må være sket et skælv, siden Saknussems tid.
Det er ikke en nyligt opstået spalte. Den har altid været her.
Jeg var ikke i stand til at observere den.
Vi har begået en fejl. Men hvor?
Hvad laver De her? Vi skal holde os samlet.
Og vi må kun bruge to lamper.
Vi er blevet narret ind i den forkerte tunnel.
De tre indsnit er ikke Arne Saknussems.
Hun har ret. Nogen har været forbi før os.
Vi ved godt hvem.
Madam hørte ham i nat.
Nu siger hun: "Hvad sagde jeg?" Ikke højt, men hun siger det.
Når jeg har noget at sige, siger jeg det højt, professor.
I lyset af denne udvikling må jeg afbryde ekspeditionen.
- Vi må tilbage. - Hvorfor?
De virker ikke som en, der kan skræmmes.
Jeg tænker ikke på mig selv.
- Jeg må tænke på Dem. - Men jeg er en af Deres mænd.
- Hvis der er en gal mand løs ... - Han er imod os alle.
Imod hele denne ekspedition.
Hvad siger han?
At vi bør gå tilbage til, hvor Alec faldt.
Men det er ikke på vores rute. Vi har ikke tid til svinkeærinder.
Så vent De her.
Hvis dog bare Jenny kunne se det.
Nu, hvor knægten ikke er her, og Hans ikke forstår engelsk -
- må jeg stille et penibelt spørgsmål.
Jeg rødmer allerede.
De har korset på, ikke sandt?
Det tænkte jeg nok. Jeg kan høre det knirke.
Det rager ikke Dem.
Alt rager mig. Vi kigger den anden vej, når De tager det af.
Nu går De for vidt.
Det bliver snart ekstremt varmt.
Intet må hæmme nogens vejrtrækning.
Alec! Vi fortsætter om lidt.
Jeg må simpelthen have et eksemplar med hjem til Edinburgh.
Unikt. Uforklarligt.
Så er vi klar, hvis ellers Alec vil komme.
Hvor pokker er han?
Det er en blindgyde.
Gå tilbage.
Du godeste!
Hold fast i min arm. Min skulder.
Hold fast. Sådan.
Herren være lovet.
Professor, jeg er her.
Salt.
De kan ikke fortsætte sådan her. Jeg har talt dagene.
- Det har De ikke. - Vi prøver derhenne.
Der var vi i går. Vi efterlod markeringer.
- Der er han ikke. - Han skal findes. Det er mit ansvar.
Jeg kan se, at det er friskt.
Kan De høre mig?
Hvis De er dernede, så giv tegn.
Alec, hør godt efter. Når ekkoerne dør ud, skal De svare.
Hvis De ikke kan snakke, så gør et forsøg.
Tag en småsten og krads med den på klippen. Vi skal nok høre dig.
Bare giv os et tegn.
En fosforescent sø. Det er et mærkværdigt gravsted for en ung skotte.
Professor, det nytter ikke noget.
Hvordan skal tilgive mig selv?
Accepter det, som en soldat accepterer tabet af sin kammerat.
De må fortsætte.
De må fortsætte Lindenbrook-ekspeditionen.
- Lindenbrook-ekspeditionen. - Ja. Fortsæt.
Det var også hans projekt.
De har ret.
Vi fortsætter. Men det er ikke længere Lindenbrook-ekspeditionen.
Fra nu af kalder vi den Alec McKuen-ekspeditionen.
Ingen brækkede knogler? Har ribbenene det godt?
Godt. Rejs Dem op.
Der er mad og vand dernede. Spis og drik.
De har mistet Deres venner? Det er kun godt.
Det er min tjener.
For megen varme, for meget at bære på. For stor frygt.
De er yngre. De kan bære mine sager.
Jeg er ikke Deres tjener, grev Sarknussem.
Der er ikke plads til stolthed. Gør Dem klar. Jeg har travlt.
- Med at stjæle professorens projekt? - Stjæle?
Hør her, unge mand. Jeg behøver ikke stjæle, hvad retteligen tilhører mig.
Nu befinder De i min verden.
Stop. De skal bære mit udstyr.
De kan ikke finde vej.
De har brug for mig.
Mine venner kan også finde mig.
Udmærket. Så må De nøjes med en arm til at bære.
En byge af kugler.
Det er ekkoet, som kastes tilbage mellem klipperummene.
Det sidste ekko kan vi pejle efter.
166 grader syd-sydøst.
Vi havde opgivet Dem, men De er i live, ven.
De er i live.
Hvor er jeg glad for at se jer.
Hvor var han?
Jeg troede ikke, han ville skyde, men det gjorde han.
Selvfølgelig. Hvad havde De regnet med?
Det er jer, der trænger ind på mine enemærker.
De er også morder og har dræbt min mand.
Jeg håndhævede min ret. Han ville ikke lytte.
Grev Sarknussem -
- læg den pistol fra Dem.
Der sker jer intet, hvis I opfylder mine krav.
I skal tage tilbage -
- men lade udstyret og den mand blive.
De vil da ikke lytte til en morder.
Afbryd aldrig en morder.
Jeg kan ikke lide den småborgerlige tiltale.
Jeg lader jer leve. Det lover jeg.
Giv mig hånden på det.
Et småborgerligt kneb.
Det beklager jeg.
Før vi fortsætter vores rejse, må vi gøre vores pligt.
Vi må holde rettergang.
Her, dybt under Jordens overflade, er vi lovens håndhævere.
Tiltalte står anklaget for et mord og et tilfælde af vold.
For at god ordens skyld spørger jeg jer, juryen:
Er tiltate skyldig eller uskyldig?
Skyldig.
Så er der dødsstraf.
Der er to kugler tilbage. Madam, forklar venligst Hans det.
Vi følger den markerede rute.
Han skal vente ti minutter og så udføre straffen.
Jeg kan bære med venstre hånd.
De skal blot bære Dem selv i et par dage.
Sir Oliver, der er et lille problem. Hans nægter at skyde greven.
Hvad mener De? Retten har beordret det.
Hans familie er loyal over for familien Saknussem -
- og han vil ikke røre pistolen.
Det er foragt for retten.
- Alec. - Nej, professor. Eller sir Oliver.
De må ikke kigge på mig. Jeg kan ikke skyde med venstre hånd.
Nej, De kan da ikke overveje at bede mig gøre det.
- Jeg er jo en kvinde. - Javel.
De har i ugevis fornægtet Deres køn, men nu kan det bruges.
Det er kun naturligt at lade ekspeditionens leder agrer bøddel.
Vi må se sandheden i øjnene, sir.
Vi er for civiliserede til at tage livet af et andet menneske.
Skal vi så slæbe ham med og lade ham dele æren?
Fingrene væk fra lamperne.
Hvad vrøvler han om?
Det skal jeg sige Dem. Lamperne er gået i stykker.
Spolerne er blevet ødelagt af salt.
Red, hvad reddes kan. Vi må forlade dette sted.
Giver De nu ordrer?
Han har ret. Lad os tage af sted.
Saknussem har hægtet sig af rebet og er gået sin vej.
Han kommer tilbage, når det er spisetid.
Problemet er, at han opbruger en lampe.
Virker Deres lampe?
Den er død.
Når de er færdige, er de helt færdige.
Madam, gør et notat, mens De stadig har lys nok.
- Lad mig. Mine arme har det bedre. - Det går.
"Vi har gået yderligere 92 kilometer.
Temperaturen er faldet med 7 grader.
Det er koldere end ventet -
- men mørket er ved at lukke sig om os.
Dette kan være vore sidste ord.
Hans og jeg lave fakler af rebene.
God idé. Det, der undrer mig, er, at Arne Saknussems tre indsnit -
- stadig peger vores vej.
Hvilken slags lampe brugte han?
Måske havde han ikke brug for en lampe.
Det har De heller ikke, sir Oliver. Prøv at slukke den.
Bare sluk den.
Det er et mirakel.
Se her.
Hvad er det, sir?
En form for alger, som kan lyse.
Lys uden varme. Koldt, kemisk lys.
De har set ildfluer, madam, sankthansorme -
- og livsformer i havet, som er selvlysende.
Det er samme princip her.
"256. dag.
De fænomenale vinde forsvandt, lige så hurtigt som de kom.
Vi er nu blandt forbløffende aflejringer af cinnober."
Hvad er det for et mærke på hver side?
ME. McKuen-ekspeditionen.
Så De ændrer Lindenbrook-ekspeditionen -
- til McKuen-eskpeditionen?
Må jeg minde om, at De for flere måneder siden selv bad om det?
Det må De ikke, nej. De skal ikke rette på mig uafbrudt.
- Gør jeg det? - Ja, med Deres blik -
- tonen i Deres stemme, Deres kropsholdning.
Deres fremtoning er en konstant kritik af mig.
Jeg er træt af det. Jeg har fået nok.
Har De fået nok?
Hvis nogen har fået nok, din indtørrede valnød, så er det mig.
- Jeg. - Det er jeg, det mig.
Carla Goteborg. Nu går jeg min vej.
Skal jeg sende bud efter Deres vogn?
Nu ved De da, at jeg har temperament.
Og fra nu af vil Alec stå for kortene.
Hvorfor kan han ikke blive?
En skov af svampe.
De er flere hundrede år gamle, men vi kan spise de små. De er lækre.
Tænk, at de har groet uden sol så langt under jorden.
Her er alt, hvad vi kan spise.
Det er sejere end læder.
Så har vi da nye såle til vores sko.
Det er som et egetræ.
Hvor er De dygtig, madam. Svampebøf, svampesuppe, svampegryde.
En uge mere med saltet kød og jeg var død.
Efter nogle måneder med det her -
- vil De drømme om saltet kød.
Ja, nogle måneder. Hvis bare vi vidste hvor mange.
Uvisheden er videnskabens betingelser.
Hvis ikke De havde været med, madam -
- ville rejsen have været uudholdelig.
Professor Lindenbrook mener noget andet.
Men jeg gør ikke.
Vi har ingen sol, ingen måner, ingen stjerner.
Men De er her.
Hvad hedder den pige, De elsker.
- Undskyld? - Den pige De elsker.
- Hvad hedder hun? - Jenny.
Hvorfor spørger De om det lige nu?
Kære Alec! Nogle gange er det en god idé -
- at få frisket hukommelsen op.
Her har De lidt svampegrød, sir Oliver.
Jeg har sovet som aldrig før.
Ingen gadelarm, ingen kirkeklokker, ingen larm fra køkkenet.
Jeg overvejer at flytte hertil.
Hvad laver vores store ven?
Det ved jeg ikke.
Hans Majestæt har beordret ham.
Giver den galning stadig ordrer? Han skulle hvile sig nu.
Så snart De faldt i søvn, gik han den vej.
Han kom tilbage tids nok til at beordre svampene fældet.
Hvad vil han dog med alle dem?
De er kommet for at spørge, hvorfor jeg ikke hvilede.
Jeg sover ikke. Jeg hader de små bidder af døden.
- Det er et hav. - Et ocean med bølger og strømme.
Underverdenens ocean.
Et jordskælv engang i tidernes morgen -
- åbnede det store hav, og gennem sprækkerne fossede det her.
Sprækkerne lukkede til igen.
Saknussemhavet findes ikke på noget kort.
Sådan har jeg døbt det, mens De sov.
Det er opdagerens privilegie. Tillykke.
De er klar over, at der nu ikke længere vil være nogen indsnit?
Det er derfor, De har bestilt en flåde.
En dimetrodon.
Havde jeg haft pistolen, var der kød.
Også til den. Den er kødædende.
- Kan den svømme. Nej, gudskelov ikke.
Vinden blæser gennem hovedgaden.
Her.
Jeg har taget æbler med.
- Mon det er så koldt, der hvor de er? - Der hvor de er. Ja.
Er de nogen steder?
McKuen, læg den væk og overtag roret.
- Jeg bad Dem ikke smide den væk. - Den fløj væk.
Mit ur.
- Red instrumenterne. - Hvad sker der?
Min vielsesring.
Et kraftfelt der tiltrækker guld. Vi er der.
Det er her, syd- og nordpolens magnetfelter mødes.
Jordens centrum.
Er alle her?
Madam Goteborg -
- Alec, Hans.
Gertrude.
Og hans Højhed derhenne.
Så ekspeditionen med de mange navne -
- ender på denne måde.
Vi er da i live, ikke sandt?
Vi ramte da Jordens centrum.
Den ramte os, min ven.
De behøver ikke oversætte. Han spørger, hvor vi nu skal hen.
En træt sjæl kan ikke planlægge.
Først sove, så planlægge.
Når jeg nægtede at spise min grød som dreng -
- sagde min mor som alle andre mødre:
"Oliver, en skønne dag kan det tænkes, at du meget gerne vil have grød."
Hvorfor ser De så overrasket ud? Tror De ikke, at jeg har haft en mor?
Jeg tænkte, hvor stolt hun ville være -
- af den lille dreng.
Kom her, and.
Gertrude?
Hans!
Hvorfor kigger De sådan på mig?
Jeg havde brug for mad og tog det.
Professor, bed Deres mand falde ned.
Jeg er ikke i humør til at skændes pga. en slagtet and.
Professor, stop ham. Stop den tåbe.
Utaknemmelige skarn. Hvad vil I gøre uden mig?
Kun jeg kan vise jer vejen ud af mit rige.
Pas på!
Det er den sunkne by.
Efter 5000 år betragter vi nu et fragment af Atlantis.
Alt, vi ved om den, har vi fra grækerne.
Havets bund åbnede sig og slugte øen Atlantis.
Det her må have været markedspladsen.
Professor, det her ligner en kro.
Det er en kro. Et spisested.
"Spise." Sikke et smukt ord.
Ét har vi lært om indbyggerne i Atlantis.
De spiste østers.
Tørt brød. Lad os tale med bageren.
Var det deres tempel?
Det er jeg sikker på, at det var.
Det er en slags alter, hvor den hellige flamme brændte.
- Det er serpentin, ikke? - Præcis. En slags asbest.
Og så har jeg ikke engang en blok og en pen, så jeg kan notere det her.
Vend Dem om, madam. De må ikke se det.
Hvad er det?
Den store Arne Saknussem, formoder jeg.
Det var her, De nåede til.
Hvad er der med jer to? Hils på denne modige mand.
Han må have slæbt sig herhen med et brækket ben. Se det skinneben.
De finder ikke noget spiseligt deri.
Kineserne spiser 4000 år gamle æg.
Krudt.
Professor, se hans højre hånd.
Den peger på noget.
Slugten derhenne.
Naturligvis. Det er det, fingeren peger på.
Det er vejen op. Han klarede den ikke, men det kan vi.
Det er vulkanens skorsten. Den kraftige vind viser -
- er det er vejen op.
- Vi kan kravle op. - Madam, forklar Hans det.
Lad ham vove sig op for at rekognoscere.
Vinden kan ikke bære ham væk.
Så ruller vi de ærmer, vi ikke har, op.
Forvent ikke for meget. Lyset forsvinder.
- Vi skal have noget lys. - Og mad.
Jeg ser, hvad jeg kan finde. Jeg finkæmmer hele Atlantis.
Havde vi bare kunnet fjerne det.
Nå?
Jeg har fundet noget flint.
Flot. Så skal vi ikke vandre i mørke.
Dårligt nyt.
Det ser ud til at være en perfekt passage opad -
- mere direkte end den vi tog ned.
Men ...
Der er en forhindring. En gigantisk sten spærrer passagen.
Hans sagde, at kun et skælv kan flytte den.
Nej, lad ham være.
Hvis bare ikke han havde håbet ...
Arne Saknussems taske. Hent den.
Om Gud er med os og der stadig er fut i krudtet -
- kan vi selv skabe et skælv.
Og nu, mine skønne rejsefæller -
- håber jeg, at I forstår, at vi løber en stor risiko.
Men det er vores eneste chance.
Jeg kan garantere, at det vil fjerne stenen.
Hvordan de omgivende sten vil reagere, kan jeg ikke sige.
Lad os forsøge at beskytte os.
Ned i alteret.
Kære Gud, Himlens og Jordens hersker ...
De skal ikke afgrænse hans rige, ven.
Hersker af universet, vi er I dine nådige hænder.
- Pas på. - Løb. Et monster.
Slip mig.
Vi har startet et jordskælv.
Lavaen skubber os opad.
- Det er et kraftigt skælv. - Det er snarere et vulkanudbrud.
Hør her. "Stromboli, Italien. Øjenvidnerapport.
Den udslukte vulkans kapsel blev brudt af en enorm eksplosion.
Gigantiske sten bliver kylet i havet."
Hvor er Alec?
Hans siger, at Alec blev kastet ud af altret -
- længe før vi ramte vandet.
Det er pænt af jer, men jeg skal bruge noget andet.
Jeg skal bruge bukser.
Benklæder.
I skal ikke selv komme med dem. Send en munk.
Undskyld, de damer.
Lindenbrook! Lindenbrook!
Tale! Tale!
Kære landsmænd, hvis jeres råb tilkendegiver glæde -
- over at vi er tilbage, så takker jeg jer mange gange.
Men hvis de er udtryk for en hyldest til en succesrig videnskabsmand -
- så må jeg takke nej.
Videnskabsmanden kan ikke bevise sin bedrift, hvis han intet har bedrevet.
Jeg har ingen optegnelser, ingen beviser.
Jeg vil ikke bede dette fine universitet blot tage mit ord for det.
Lad mig sige dette.
For 300 år siden -
- drog en modig mand ud på en farefuld færd og vendte ikke tilbage.
Vi fulgte hans spor og vendte tilbage ved Guds nåde -
- og et hedensk alter.
En dag vil andre -
- måske Dem eller Deres sønner eller sønnesønner -
- fortsætte, hvor vi slap.
Én ting ved jeg: Menneskets mod kan ikke bremses.
Fornemt, Oliver.
Professor, der er en, der gerne vil sige farvel.
Hans skib sejler kl. 16.
Hans, gamle ven. Vi havde ikke klaret det uden Dem.
Han vil gerne holde en tale.
Hvis De rejser derned igen, til Jordens centrum -
- vil Hans gerne med.
Tak.
Stammer Deres skader fra, da vulkanen brød ud?
Nej, fra vores bryllup.
Han havde travlt med at forlade kirken og faldt ned ad trapperne.
Stakkels, lille brud. Efter al den ventetid.
Ægteskabet er ikke fuldbyrdet.
De undervurdere Alec.
Jeg tager nattoget til London og rejser hjem derfra.
Men De har en opgave her i Edinburgh.
Jeg ønsker at skrive mine memoirer og kan ikke huske det hele.
Javel. De har brug for en enke til at få hukommelsen på gled og skrive.
Jeg skal vel møde ind hver dag fra 9 til 12 og 14 til 18?
Nej, slet ikke. De kan bo hos mig.
Og hvad vil byen sige til det?
En ting er at tilbringe nætterne sammen under jorden -
- en anden er at bo under samme tag her.
Hvordan gør vi os fri af det?
Pas på, hvilke ord De bruger.
Hvilke ord?
Jeg tænkte nok, De ikke kunne.
Madam Goteborg. Frau Goteborg.
Carla!
Ja, Oliver.
Du skal vide -
- at jeg har korset på igen.
Hil professoren i geologi
Naturhistorie er han en mester i
Et unikum er han, og unika er vi
Der kender en mand, der er så nysgerrig
Oversat af: Jens Kristiansen